CETĂȚEANUL KANE
Rosebud.
Stirile lunii Martie.
S-a stins din viață|proprietarul casetului Xanadu
În Xanadu, Kubla Khan| și-a construit un palat al plăcerii...
Este cunoscut Xanadu-ul
locul unde Kubla Khan si-a construit locuinta de placere.
Astazi este aproape la fel de legendar Xanadu-ul din Florida,
cea mai mare locuinta privata de placere din lume.
Aici in desertul coastei Golfului, un munte privat
a fost construit cu succes.
O suta de mii de arbori, 20 de tone de marmura.
Acestea sunt ingredientele din care a fost facut Xanadu.
Continutul palatului Xanadu:
Picturi, statui, fresce, diferite opere din alte palate.
O colectie vasta.
Atat de mare incat niciodata nu a putut fi catalogata sau apreciata.
Destul pentru a umple zece muzee.
Colectia de animale:
pasarea din aer, pestele din apa, bestia din savana sau jungla.
Doua din fiecare, cea mai mare colectie de la Noe.
Ca si faraonii
Lordul din Xanadu a folosit multe pietre pentru a-si marca mormantul.
De la piramide incoace
Xanadu este cel mai costisitor monument
pe care l-a construit un om pentru sine.
Saptamana trecuta, in Xanadu, s-au celebrat cele mai marete si mai ciudate funeralii din 1941.
Aici, saptamana trecuta,
Lordul din Xanadu a decedat.
O figura potenta a secolului,
Kubla Khan al Americii:
Charles Foster Kane.
Pentru patruzeci si patru de milioane de cititori din Statele Unite, numele lui Kane era chiar mai interesant decat stirile din ziarele sale.
A fost omul cel mai folosit al acestei sau a oricarei alte generatii.
Totul a inceput umil, in aceasta cladire subreda.
In zilele de glorie, imperiul lui Kane
continea 37 de ziare, doua sindicate,
o retea radio, un imperiu intr-un imperiu.
Cea mai mare retea de magazine, fabrici de hartie,
apartamente, fabrici, paduri, linii maritime.
Un imperiu ce in 50 de ani
a fost alimentat ca de un rau fara sfarsit
de a treia din cele mai mari mine de aur din lume.
In America este cunoscuta originea averii lui Kane.
Cum, un chirias al d-nei Mary Kane, pentru a-si plati datoriile, in 1868...
i-a lasat acesteia actiunile fara valoare, credea el, la o mina:
The Colorado Lode.
Cincizeci de ani mai tarziu, in fata unei comisii de ancheta a congresului,
Walter P. Thatcher, decanul de varsta de pe Wall Street,
timp de patru ani tinta atacului ziarelor trustului Kane,
isi amintea o calatorie din tinerete.
Firma mea a fost insarcinata de doamna Kane sa administreze
marea avere ce tocmai o primise.
Dorinta doamnei a fost sa am grija de baiatul ei, Charles Foster Kane.
Domnule, nu-i asa, ca cu aceasta ocazie, Charles Foster Kane, personal,
v-a atacat dupa ce v-a lovit cu o sanie in stomac?
Am sa citesc comisiei o declaratie
pe care am adus-o cu mine, si am sa refuz sa raspund la alte intrebari.
Domnul Charles Foster Kane, in fiecare din aparitiile sale sociale
si intr-o maniera periculoasa, a atacat permanent
traditiile proprietatii private in America,
libera initiativa,
...si, de fapt, el nu este altceva decat un comunist.
In aceeasi luna in Union Square:
Cuvintele "Charles Foster Kane"
sunt o amenintare pentru orice muncitor din aceasta tara.
Este, azi, cea ce a fost dintotdeauna si va fi intodeauna: un fascist.
Si o alta opinie:
Eu sunt, am fost si voi fi doar un singur lucru: un american.
1895-1941 In toti acesti ani a fost activ; in majoritatea acestora a dominat.
Kane a grabit intrarea tarii intr-un razboi
si s-a opus participarii intr-altul.
A castigat alegerile pentru cel putin un presedinte al Americii.
A vorbit pentru milioane de americani.
A fost urat de si mai multi.
In 40 de ani de aparitie a ziarelor sale,
nu a existat o editie in care acestea sa nu fi luat o pozitie.
Nu a fost nici un om public pe care sa nu-l fi sprijinit sau renegat.
Cel mai adesea sprijinit si apoi renegat.
Putine vieti personale au fost atat de publicate.
De doua ori casatorit, de doua ori divortat.
Prima oara cu o nepoata a presedintelui,
Emily Norton, care l-a parasit in 1916.
Si a decedat in 1918 intr-un accident impreuna cu fiul lor.
Saisprezece ani dupa prima casatorie
la doua saptamani dupa divort
Kane s-a insurat cu Susan Alexander
cantareata, la Town Hall in Trenton, New Jersey.
Pentru ea, cantareata unei singure opere, Susan Alexander,
Kane a costruit Chicago's Municipal Opera House.
Cost: 3 milioane $.
Conceput pentru Susan Alexander Kane, pe jumatate terminat pana la divort,
inca neterminat,
Xanadu.
Cost: Nimeni nu poate spune.
In politica a fost intotdeauna inovator, niciodata depasit.
Kane, liderul de opinie,
nu a reusit in toata viata sa sa ocupe un post electiv.
Sa fie ales de proprii votanti.
Dar ziarele lui au fost puternice
si asta e pretul pe care se pare ca l-a platit.
In 1916, candidand ca independent pentru postul de guvernator,
fiind sustinut de cei mai buni oameni,
se parea ca pana la Casa Alba nu va mai avea de facut decat un mic pas.
Apoi brusc, cu mai putin de doua saptamani inainte de alegeri,
s-a retras.
Infrangerea a intarziat cu 20 de ani reforma in SUA,
anuland, pentru totdeauna, sansele in politica pentru Charles Foster Kane.
Apoi, in primul an al Marii Depresii,
ziarul lui Kane a fost suspendat.
Pentru Kane, cei patru ani au insemnat colapsul.
Unsprezece ziare au fost comasate, altele vandute.
E corect?
Nu crede tot ce auzi la radio.
-Citeste Inquirer. -Cum ati gasit conditiile de afaceri in Europa?
Cum am gasit conditiile de afaceri in Europa, d-le Bones?
Cu greu.
Va bucurati de revenire?
Intodeauna ma bucur. Sunt american.
Mereu voi fi un american. Altceva?
Cand eram reporter, intrebam mai repede decat tine.
Ce credeti despre sansele de razboi in Europa?
Am vorbit cu lideri responsabili din Anglia, Franta, Germania si Italia.
Sunt prea inteligenti ca sa inceapa un proiect
ce va insemna sfarsitul civilizatiei.
Aveti cuvantul meu, nu va fi nici un razboi.
Kane a sperat ca va schimba lumea
dar lumea lui este istorie acum
si chiar si viata marelui ziarist tine de istorie acum.
Singur in palatul sau pe jumatate terminat si deja paraginit,
mandru, rareori vizitat, niciodata fotografiat,
continuand sa-si conduca imperiul in decadere.
In zadar incerci sa ajungi la putere, asa cum a facut-o el,
daca nu vei mai fi ascultat,
daca nimeni nu mai crede in tine.
Apoi saptamana trecuta, ca pe toti oamenii,
moartea l-a vizitat si pe Charles Foster Kane.
Stirile lunii Martie.
Asta e.
Stai asa. Iti spun daca mai vrem sa-l pui o data.
-Ce spui, d-le Rawlston? -Va place, baieti?
-Saptezeci de ani din viata unui om. -E cam mult pentru un jurnal.
E un rezumat bun, dar ii lipseste un punct de vedere.
Tot ce am inteles de aici este ca Charles Foster Kane a murit.
Stiu asta. Citesc ziarele.
Nu e de ajuns sa spui ce a facut un om,
trebuie sa spui si ce a fost.
Stai putin. Care au fost ultimele lui cuvinte?
Va amintiti?
Care au fost ultimele lui cuvinte?
Poate ne-a spus ceva despre el pe patul de moarte.
-Poate nu. -Tot ce am vazut a fost un mare american.
Care e diferenta dintre el si Ford, Hearst sau John Doe?
Credeti-ma, ultimele cuvinte ale unui om pe moarte...
Care au fost? Nu citesti ziarele.
Cand Charles Foster Kane a murit, a pronuntat un singur cuvant:
"Rosebud."
Doar atat? Tare tipul.
Da, "Rosebud." Un singur cuvant.
-Cine e ea? -Ce e?
Iata un om care putea fi presedinte,
care a fost atat de iubit si atat de urat si despre care s-a vorbit
mai mult decat despre oricine, dar care cand moare,
se gandeste la ceva ce se cheama Rosebud.
-Ce inseamna? -Un cal de curse pe care a pariat.
-Nu se potriveste. -Care era cursa?
Rosebud.
-Thompson. -Da.
Te ocupi de asta o saptamana, doua daca trebuie.
Nu crezi ca imediat dupa moartea sa...
Afla totul despre Rosebud. Ia legatura cu toti care il cunosc
sau l-au cunoscut bine.
Managerul lui,
Bernstein. A doua sotie. Inca mai traieste.
Susan Alexander Kane.
-Conduce un club de noapte in Atlantic City. -Bine.
Intalneste-te cu toti. Cu toti cei care au lucrat pentru el,
l-au iubit sau l-au urat.
Nu spun ca trebuie sa te intalnesti chiar cu primarul.
Plec chiar acum.
Bine. Rosebud, mort sau viu.
Poate se va dovedi ca e un lucru simplu.
D-ra Alexander.
Dansul e d-l Thompson, d-ra Alexander.
Mai vreau un rand, John.
Imediat. Vrei ceva, d-le Thompson?
-Vreau un highball, te rog. -Cine ti-a spus ca te poti aseza?
Credeam ca putem sta de vorba.
Mai gandeste-te.
Nu ma puteti lasa in pace?
Fiecare cu treaba lui.
Daca am putea sta putin de vorba, d-ra Alexander, as dori...
Pleaca de aici.
Pleaca!
-Scuzati. -Pleaca.
-Poate alta data. -Pleaca.
Gino.
Mai da-i un rand.
Nu vrea sa vorbeasca cu nimeni, d-le Thompson.
Bine.
-Altul? -Da.
Alo, cu New York-ul.
Courtland 79970. Aici e Atlantic City 46827.
Este....
E afectata rau.
De ce, pana sa moara d-l Kane, a vorbit despre el cu orice...
-Alo. -Alta data poate.
Sunt Thompson. Dami-l pe sefu'.
D-le Rawlston? Nu vrea sa vorbeasca.
A doua doamna Kane. Despre Rosebud sau orice altceva.
Sun din Atlantic City.
Maine ma duc in Philadelphia, la Thatcher Library, sa-i vad jurnalul.
Ma asteapta.
Apoi am sa ma intalnesc cu managerul lui general, in New York. Bernstein.
Apoi ma intorc aici.
Da, am sa vorbesc cu toti cei care mai traiesc. La revedere.
-Hei.... -John.
Poate ma poti ajuta cu ceva.
Cand vorbea de d-l Kane, a mentionat vreodata ceva despre Rosebud?
"Rosebud"?
Multumesc, d-le Thompson, multumesc.
De fapt, intr-una din zile, cand ziarele erau pline de asta,
am intrebat-o.
Nu stia nimic de Rosebud.
Directorii Thatcher Memorial Library mi-au cerut sa va reamintesc
conditiile in care
aveti dreptul sa studiati o parte din memoriile d-lui Thatcher.
-Da imi aduc aminte. -Da, Jennings, il duc inauntru.
-Nu am nevoie decat de o ora -Sub nici un motiv
nu aveti voie sa folositi citate din memorii. Urmati-ma.
In regula. Caut numai...
Jennings.
Multumesc, Jennings.
Veti parasi aceasta incapere la 4:30 fix.
Dupa cum am inteles, va limitati la a studia
doar capitolele in care d-l Thatcher se refera la d-l Kane.
Doar asta ma intereseza.
Multumesc.
De la paginile 83 la 142.
Haideti, baieti.
Fi atent, Charles.
D-l Kane.
Pune-ti fularul in jurul gatului, Charles.
Dna Kane, cred ca trebuie sa-i spunem.
Da, voi semna acum hartiile alea d-le Thatcher.
Voi se pare ca uitati ca eu sunt tatal baiatului.
Vom face exact asa cum am vorbit d-le Thatcher.
E bine si in Colorado, nu vad de ce nu ne putem creste copilul singuri
doar pentru ca ne-am facut cu ceva bani.
Daca vreau, pot sa te dau in judecata. Si tatal are drepturi, sa sti.
Un chirias care isi plateste datoriile crezand ca lasa ceva fara valoare.
Proprietatea asta este si a mea
acum cand este asa valoroasa. Si daca Fred Graves ar fi stiut ce va urma,
ar fi facut certificatul de improprietarire pe numele amandorura.
-Dar l-a dat d-nei Kane. -Ne datora bani la amandoi.
-"Decizia bancii..." -Nu sunt de acord sa-l dam pe Charles unei banci.
-Opreste-te. -Suntem un pic cam needucati...
"Decizia bancii privind educatia sa,
locul unde va creste, este finala."
-Ideea ca o banca sa-i fie gardian... -Opreste-te, Jim.
Ne vom asuma intreaga conducere a Colorado Lode,
mina a carei, repet d-na Kane, sunteti proprietara.
-Unde semnez, d-le Thatcher? -Aici.
Mary, te rog pentru ultima oara.
Crezi ca nu am fost un sot si un tata prea bun...
Vi se vor plati 50 000 de dolari pe an
atat timp cat d-voastra si d-l Kane veti trai
si apoi supravietuitorilor.
-Sa speram ca totul e spre bine. -Este.
De ce nu ne putem creste singuri baiatul nu pot sa inteleg.
Hai, d-le Thatcher.
Orice altceva, in principal, banii pe care ii vom produce
vor fi administrati de banca in interesul fiului d-voastra, Charles Foster Kane,
pana la implinirea a 25 de ani, atunci cand,
va fi complet pus in posesie.
Charles!
Continua, d-le Thatcher.
E aproape 5:00. Nu credeti ca ar trebui sa-l intalnesc?
I-am facut bagajele.
De o saptamana i le-am facut.
Am aranjat cu tutorele sa ne intalnim in Chicago.
Ar fi trebuit sa-l aduc aici cu mine, dar....
-Charles. -Uite, mama.
Vino inauntru.
-Ce mai om de zapada. -I-am scos pipa din gura.
L-ai facut tu singur?
Poate o sa-i fac dinti si mustati.
Acesta e d-l Thatcher, Charles.
-Buna ziua. -Ce mai faci, Charles?
Vine din Est.
-Tata. -Buna, Charlie.
Charles.
Da, mami.
D-l Thatcher te va lua intr-o calatorie diseara.
Vom pleca cu numarul 10.
Este trenul acela cu toate luminile aprinse.
Mergi si tu, mami?
Nu. Mama ta nu va pleca chiar acum, dar....
Unde ma duc?
Vei merge sa vezi Chicago-ul si New York-ul si Washington-ul, poate. Nu-i asa?
Cu siguranta.
As vrea sa fiu un baiat care pleaca intr-o asa calatorie pentru prima oara.
-De ce nu vi cu noi, mami? -Trebuie sa ramanem aici, Charles.
Vei ramane cu d-l Thatcher de acum incolo, Charlie.
Vom fi bogati. Si mama ta crede ca, ei bine, asta e...
...ea si cu mine am decis ca asta nu este un loc potrivit in care sa cresti.
Vei ajunge, poate, cel mai bogat om din lume intr-o zi
-si vei... -Nu vei fi singur.
Singur, in nici un caz. Ne asteapta vremuri frumoase impreuna.
Hai sa dam mana. Hai. Nu sunt chiar asa de infricosator?
-Ce zici? Hai sa dam mana. -De ce, Charles.
-De ce ma-i lovit. -Charlie!
Saniile nu sunt facute pentru a lovi oameni.
Mami!
-Trebuie sa pleci. -Jim!
Imi pare rau d-le Thatcher.
Copilul asta are nevoie de o bataie buna.
-Asta crezi, tu? -Da.
De aceea va trebui sa plece undeva unde nu-l poti ajunge tu.
Ei bine, Charles
-Craciun fericit. -Craciun fericit.
Si un an nou fericit.
In incheiere,
permitem sa-ti reamintesc ca aniversarea ta de 25 de ani, care se apropie,
marcheaza completa ta independenta fata de firma
Thatcher & Company, si vei capata deplina responsabilitate
a celei de a sasea averi din lume.
-Pricepi? -"A sasea avere ca marime din lume."
Nu cred ca-ti dai seama de importanta locului pe care il vei ocupa in lume.
Am incheiat deja, ca sa realizezi si tu,
o lista a holdingurilor, pe care le detii.
-"Draga d-le Thatcher." -Este de la d-nul Kane.
-Continua. -"Imi pare rau, dar nu ma intereseaza minele de aur,
campurile de petrol, liniile maritime."
Nu-l intereseaza?
"Un singur lucru ma intereseaza: New York Inquirer.
Un mic ziar care mi-a captat atentia.
Nu-l vinde. Am sa ma intorc sa-l preiau.
Cred ca ar fi distractiv sa conduc un ziar."
"Cred ca ar fi distractiv sa conduci un ziar."
"Traction Trust demascat."
"Traction Trust jecmaneste publicul alb."
"Traction Trust invins de Inquirer."
"Bogatasii refuza sa desfiinteze locuintele sociale."
"Inquirer castiga razboiul locuintelor sociale."
"Escrocheriile cu cupru mascate de Wall Street."
"Hotii de cupru invinuiti."
"Navele Spaniei la Jersey Coast."
Ai idee cum se conduce un ziar?
Nu stiu cum se conduce un ziar. Am incercat de toate.
Sti ca toata aceasta Armada pe Jersey Coast e o dovada
-destul de subtire. -Buna, d-le Bernstein.
Poti dovedi ca nu-i asa?
D-le Bernstein, As vrea sa-l cunosti pe d-l Thatcher.
-D-l Leland. -Buna.
D-l Thatcher, fostul meu gardian.
Nu avem secrete fata de cititori. Thatcher este unul dintre cei mai devotati.
Stie ce este in neregula la fiecare exemplar Inquirer decand l-am preluat . Citeste.
"Fetele sunt incantatoare in Cuba. Stop. As putea trimite poeme in proza
despre frumusetea peisajului, dar nu ma simt bine cheltuindu-va banii. Stop.
Nu e nici un razboi in Cuba." Semnat "Wheeler." Un raspuns?
Da. Draga Wheeler: Tu furnizeaza poemele in proza, iar eu voi furniza razboiul.
-E bine. -Imi place de mine. Trimite-o imediat.
Am venit sa te vad in legatura cu campania asta a ta.
Campania Inquirer impotriva Public Transit Company.
Sti ceva ce am putea folosi impotriva lor?
Ai ramas inca un baiat de colegiu?
Am fost exmatriculat din colegiu, din multe colegii, iti amintesti? Imi amintesc.
Cred ca trebuie sa-ti reamintesc un fapt pe care se pare ca l-ai uitat.
Esti cel mai mare detinator de actiuni la Public Transit Company.
Problema este, ca nu-ti dai seama ca vorbesti cu doi oameni.
Cu Charles Foster Kane cel care detine 82 364 titluri
la Public Transit Preferred. Vezi, Am o oarecare idee asupra holdingurilor mele.
Sunt de acord. Kane e un ticalos.
Ziarul lui ar trebui inchis, comitetul format sa-l boicoteze.
Daca reunesti un asa comitet, inscrie-ma cu 1 000 $.
Pe de alta parte, sunt editorul de la Inquirer.
Avand aceasta raspundere, da-mi voie sa-ti spun un mic secret. Este placerea mea
sa vad ca muncitorii acestei communitati nu sunt jefuiti de o sleahta
de pirati ai banilor, doar pentru ca
nu au pe nimeni care sa le apere interesele.
Am sa-ti mai spun un secret, d-le Thatcher:
Cred ca eu sunt cel care poate se faca asta. Vezi, eu am si banii si proprietatile.
Daca nu ai grija de interesele celor mai putin privilegiati, o va face altcineva.
Poate cineva fara bani si proprietati.
Si asta n-ar fi bine.
Ti-am revazut situatia financiara astazi.
-Da? -Spune-mi, sincer,
nu crezi ca este o dovada de prostie sa continui opera asta filantropica
cu Inquirer, care te costa 1 milion $ pe an?
Da. Am pierdut 1 milion anul trecut. Ma astept ca anul asta sa pierd tot un milion.
La anul voi mai pierde alt milion.
La o rata de pierderi de un milion pe an,
va trebui sa inchid in 60 de ani.
"Referitor la ziarele mentionate
numitul Charles Foster Kane
prin prezenta, renunta la controlul acestora...
si al sindicatelor care le apartin
si a tuturor celorlalte proprietati de presa si editura de orice natura
si renunta la toate pretentiile cu privire la acestea...
-Ceeea ce insemna ca suntem faliti. -Da, fara bani gheata...
Bine, d-le Bernstein.
Am citit, d-le Thatcher, lasa-ma sa o semnez si sa mergem acasa.
Esti prea in varsta ca sa-mi spui mie d-l Thatcher, Charles.
Esti prea in varsta sa ti se spuna altfel.
Mereu ai fost prea in varsta.
"Luand in cosiderare toate astea, Thatcher & Company este de acord
sa-i plateasca lui Charles Foster Kane, atat timp cat traieste..."
Alocatia mea.
"Va continua sa detina, peste ziarele tale...
o mare parte din control." "O mare parte din control."
Si iti vom urma sfatul.
Depresiunea asta este temporara.
Va fi intodeauna o sansa ca tu sa mori mai bogat decat mine.
Sigur voi muri mai bogat decat m-am nascut.
Nu vom pierde niciodata mai mult decat am facut.
Da, da, dar metodele tale. Sti, Charles,
tu niciodata n-ai investit nimic. Ti-ai folosit bani doar...
Ca sa cumpar.
Mama ar fi trebuit sa angajeze un bancher mai de incredere.
Eu castig de fiecare data.
Sti, d-le Bernstein,
daca nu as fi fost atat de bogat,
as fi putut fi un om foarte bun.
Credeti ca nu sunteti?
Cred ca ma descurc destul de bine avand in vedere circumstantele.
Ce ai vrea sa fi?
Tot ce urasti dumneata.
Ma scuzati, d-le? Ce ati spus?
-E 4:30. Nu-i asa, Jennings? -Da, doamna.
Te bucuri de un rar privilegiu, tinere.
-Ai gasit ce cautai? -Nu.
-Nu esti Rosebud, nu-i asa? -Ce?
Rosebud, dar numele tau este Jennings, nu-i asa?
La revedere tuturor. Mulumesc pentru ajutor.
Cine sa fie ocupat, eu? Eu sunt presedintele consiliului.
Am o gramada de timp liber. Ce vrei sa sti?
Credem ca poate... daca am afla semnificatia ultimelor sale cuvinte
-pe patul de moarte. -Acel "Rosebud"?
Poate vreo femeie?
Au fost o gramada in ultimile zile.
E greu de crezut ca d-l Kane ar fi cunoscut pe cineva intamplator
si, apoi, 50 de ani mai tarziu, pe patul de moarte...
E, esti destul de tanar d-le. Thompson.
Un om isi poate aminti mai multe lucruri dacat poti crede.
Crede-ma.
Intr-o zi, in 1896, Traversam Jersey cu feribotul,
si din celalalt sens, venea un alt feribot,
si am vazut pe punte o fata.
Avea o rochie alba.
Si o umbrela de soare tot alba.
Am vazut-o doar pentru o secunda.
Ea nici nu m-a observat, dar cred ca nu a trecut nici macar o luna
in care sa nu ma fi gandit la fata asta.
-Cu cine ai mai vorbit? -Am fost in Atlantic City.
Susie?
Multumesc.
Am cautat-o a doua zi dupa moartea lui.
Credeam ca asa se cuvine.
-N-a venit nici macar pana la telefon. -Am s-o reintalnesc peste cateva zile.
Despre Rosebud, d-le Bernstein.
Imi puteti spune orice va amintiti despre d-l Kane.
Ati fost cu el inca de la inceput.
Inainte de inceputuri, tinere. Si acum suntem dupa sfarsit.
Ai incercat sa vorbesti cu altcineva in afara de Suzie?
Nu, cu nimeni, dar am citit cateva pagini din jurnalul lui Walter Thatcher.
-Omul ala a fost cel mai mare prost pe care l-am cunoscut. -A facut o gramada de bani.
Ei, nu-i greu sa faci o gramada de bani
daca doar asta vrei sa faci.
De exemplu d-l Kane. Nu bani isi dorea.
Thatcher niciodata nu l-a inteles. Uneori nici eu.
Sti cu cine ar trebui sa vorbesti? Cu d-l Leland.
A fost cel mai bun prieten al d-lui Kane Au fost colegi de scoala.
Harvard?
O, Harvard, Yale, Princeton, Cornell, Switzerland.
A fost exmatriculat din multe colegii.
D-l Leland nu avea un sfant.
Era dintr-o famile din acelea in care tatal are 10 milioane de dolari,
si intr-o zi se impusca si lasa in urma numai datorii.
A fost impreuna cu d-l Kane si cu mine
din prima zi in care d-l Kane a preluat Inquirer.
Fi atent la asta, Jedediah.
Va arata foarte diferit in zilele urmatoare. Hai.
Nu sunt dormitoare aici. Asta-i cladirea unui ziar.
Esti platit, domnule, pentru opiniile d-tale?
-Jedediah. -Dupa d-voastra, d-l Kane.
Scuzati-ma, domnule, dar...
Bine ati venit, d-le Kane.
Bine ati venit la Inquirer, d-le Kane.
Eu sunt Herbert Carter, editorul sef.
-Multumesc, d-le Carter. Acesta e d-l Leland -Imi pare bine, d-le Leland?
Noul nostru critic de teatru. Sper ca n-am facut o greseala.
-Critic de teatru, nu? -Da.
-Stau in picioare pentru mine? -Pentru d-voastra? O, d-le Kane.
Stau in picioare pentru mine?
-Imi pare bine. -Incantat.
Credeam ca ar fi un gest frumos.
-Spune-le sa se aseze, te rog. -Noul editor.
-Va puteti intoarce la datoriile d-voastra. -Multumim.
-Nu va cunosc planurile. -Nu mi le cunosc nici eu.
-De fapt, n-am nici un plan. -Nu?
Doar sa conduc un ziar.
-D-le Bernstein. -Da, d-le Kane.
D-l Carter, acesta este d-l Bernstein.
-D-l Bernstein este managerul meu general. -Imi pare bine, d-l Carter.
-D-le Carter. -Imi pare bine
-Da, d-le Bernstein. -Stein.
-Kane. -D-le Carter, acesta e biroul d-voastra?
Micul meu sanctuar va sta la dispozitie.
-Ma scuzati. -Nu cred ca inteleg.
D-le Carter, am de gand sa locuiesc aici in biroul d-voastra atat timp cat va fi nevoie.
Sa locuiti aici? Da?
-Ma scuzati. -Dar un ziar de dimineata,
Ma scuzati.
Practic avem inchis 12 ore pe zi.
Asta-i unul din lucrurile pe care va trebui sa le schimbam.
-Stirile vin 24 de ore pe zi. -24?
-Da. -Ma scuzati.
Imposibil...
Am desenat banda asta. Nu sunt bun ca desenator.
Sigur nu esti.
Esti critic dramatic, Leland.
-Tot mai mananci? -Tot imi mai e foame.
Iata povestea dupa prima pagina din Chronicle.
Este despre disparitia d-nei Harry Silverstone din Brooklyn.
Probabil este moarta. De ce nu scrie nimic despre asta in Inquirer?
Noi conducem un ziar...
-Sunt mort de foame. -...nu o foaie de scandal.
Asa e.
D-le Carter, in Chronicle este un titlu pe trei coloane despre asta.
De ce in Inquirer nu avem un titlu de trei coloane?
Stirea nu este destul de importanta.
D-le Carter, un titlu destul de mare, face stirea importanta.
-Asa e! -Uciderea d-nei Harry Silverstone...
Nu avem nici o dovada ca a fost ucisa, nici macar ca ar fi moarta.
Se spune ca a disparut. Vecinii au devenit suspiciosi.
Nu e de datoria noastra sa scriem despre barfele strazii.
Daca am face asta, atunci am putea umple doua ziare pe zi.
De acum incolo astea vor fi lucrurile care ne vor interesa.
Vreu sa trimiti pe cel mai bun om sa vorbesca cu d-l Silverstone.
Spune-i sa-i zica d-lui Silverstone ca daca nu o face pe d-na Silverstone sa apara,
Inquirer il va aresta.
Sa-i spuna d-lui Silverstone ca e detectiv la...
-Central Office. -La Central Office.
Daca d-l Silverstone devine suspicios si-i cere sa-i arate insigna,
spune-i omului dumitale sa se prefaca indignat si sa-l faca pe d-l Silverstone anarhist.
Tare, ca sa auda si vecinii. Gata de cina, Jedediah?
Nu cred ca datoria unui ziar respectabil...
Iti multumesc, d-le Carter. La revedere.
La revedere.
Ziarul! Citeste-l!
Citeste in editia Chronicle de dimineata.
Misterul disparitiei d-nei din Brooklyn.
Citeste in editia Chronicle de dimineata.
Vom fi pe strada in curand, Charlie, in 10 minute.
Trei ore si 50 minute intarziere, dar am reusit.
-Obosit? -O zi grea.
-O zi pierduta. -Pierduta?
Ai refacut ziarul de patru ori in noaptea asta.
Am schimbat prima pagina putin, d-le Bernstein. Asta nu-i de ajuns.
Vreu sa schimb mai mult la ziarul asta, mai mult decat fotografiile si aspectul.
Vreau sa fac din New York Inquirer, ceva la fel de important pentru New York...
...ca si gazul pentru lumina.
Ce faci acolo, Charlie?
Declaratia mea de principii. Nu rade, Jedediah.
Le-am scris pe toate aici.
Nu face promisiuni pe care nu le poti respecta.
Pe acestea le voi respecta.
"Eu voi da oamenilor acestui oras
un cotidian care va transmite stirile cu sinceritate.
-Eu voi..." -Doua propozitii care incep cu "Eu"
Ca sa se stie cine este responsabil...
"...in Inquirer, adevarul va fi spus rapid, simplu si interesant.
Nici un interes personal nu va fi pus mai presus de adevar.
De asemenea voi face din acest ziar un campion neobosit pentru drepturile
cetatenesti si omenesti."
Semnat:
"Charles Foster Kane."
-Pot pastra eu asta, Charlie? -Vreau sa o tiparesc.
Solly!
Da, d-le Kane?
Vreau sa pun acest editorial intr-o caseta pe prima pagina.
In ziarul de azi?
Da, Solly, asta inseamna ca va trebui sa-l refacem.
-Da. -Du-te si spune-le.
Bine.
Cand termini cu asta, as vrea sa mi-o inapoiezi.
As vrea sa pastrez bucata asta de hartie pentru mine.
Am o banuiala ca asta va deveni ceva important intr-o zi.
-Un document... -Sigur.
...ca Declaratia de Independenta sau Constitutia
sau ca primul meu carnet de note.
Stiu ca sunteti obositi, domnilor, dar v-am adus aici cu un motiv.
-Acest mic pelerinaj pe care l-am facut... -The Chronicle este un ziar bun.
Chronicle este o idee buna de ziar. Luand in considerare tirajul.
495 000. Dar uite cine lucreaza la Chronicle.
-Cu ei, nu e greu sa ai tiraj. -Asa e.
Sti cat le-a trebuit sa adune asa o echipa?
-20 de ani. -20 de ani?
Acum sase ani, ma uitam la o fotografie cu cei mai mari ziaristi din lume.
Ma simteam ca un copil privind in vitrina unei bombonerii.
In noaptea asta, sase ani mai tarziu, am bomboana mea; toata.
Bine ati venit, domnilor, la Inquirer.
Mai fa o copie si trimite-o la Chronicle.
Cred ca veti fi toti fericiti sa aflati ca tirajul nostru in dimineata asta,
a fost cel mai mare din New York: 684 000.
684 132.
Da.
Sper ca imi veti ierta lipsa de politete pentru ca am sa va parasesc un timp.
Saptamana viitoare am sa plec in vacanta.
I-am promis medicului meu odata ca am plec.
Imi dau seama acum cat de greu este.
Dar daca tot ati facut o promisiune, d-le Kane,
sunt o gramada de statui in Europa pe care nu le-ati cumparat, inca.
Nu ma poti invinui pe mine, d-le Bernstein.
Ei fac statui de 2000 de ani
pe cand eu cumpar doar de cinci.
-Promiteti-mi, d-le Kane. -Iti promit, d-le Bernstein.
-Multumesc. -D-le Bernstein?
Nu te astepti sa-mi tin toate promisiunile, nu-i asa?
Si acum, domnilor!
Fiti atent, va rog.
Vom declara razboi Spaniei?
O, mama, iata ca vine. Loveste-ma cat sunt fericit.
Am zis, "Vom declara razboi Spaniei?"
Inquirer deja a facut-o.
Anarhisti impopotonati.
Eu nu sunt impopotonat.
Ba esti. D-le Bernstein, uita-te la cravata asta.
Hai sa auzim cantecul despre Charlie.
-E un cantec despre Charlie? -Avem un cantec despre d-voastra, d-le Kane?
Daca vrei sa cumperi o punga de alune in orasul asta, primesti un cantec despre tine.
L-am mai vazut pe tipul asta. E bun.
Buna seara, d-le Kane.
"E um om, un sigur om
Care pentru saraci, poti fi sigur, Va face orice poate.
Cine e? Acest fiu favorit
Care te atrage ca un magnet
Caruia ii place sa fumeze, ii plac glumele
Care nu se va supara de loc Chiar daca va ramane falit,
A carui sanatate si faima sunt la fel.
Pariez cinci dolari Ca nu esti in viata daca n-ai auzit de el.
Cum il cheama?
Este Charlie Kane, este domnul Kane!
Nu-i place sa i se spuna domnule ci mai bine Charlie Kane"
-Nu-i frumos? Ce petrecere. -Da.
Ce te framanta?
"Cine a spus ca fetele au fost facute pentru a fi sarutate
Si cand intalneste una chiar asta face.
Cine a cumparat mancarea si bautura,
Cine crede ca banii au fost inventati pentru a fi cheltuiti si asta si face.
Nu este Joe, nu, nu, nu"
Bernstein, oamenii astia care sunt acum la Inquirer
si care erau ieri la Chronicle...
O, mama, te rog.
-Adu-o aici. -Ce? Blonda?
-Nu, bruneta. -Unde ai invatat asta, Charlie?
Bernstein, oamenii astia care erau la Chronicle,
nu erau la fel de devotati politicii de la Chronicle
asa cum sunt acuma devotati politicii noastre?
Sigur, ca oricare.
Au o meserie de facut, si o fac.
Sunt bucurosi sa lucreaze cu cel mai bun om din bransa.
Ne intereseaza aceleasi lucruri ca pe Chronicle?
Sigur ca nu.
Asculta, d-l Kane, ii va schimba in niste ziaristi pe gustul sau intr-o saptamana.
E o sansa, desigur, ca ei sa-l schimbe pe d-l Kane.
Fara ca el sa-si dea seama.
D-le Leland, am o telegrama de la d-l Kane!
-Am o telegrama de la d-l Kane. -Ce?
-Din Paris, Franta. -Ce?
-Din Paris, Franta. -Hai inauntru.
"Care te atrage ca un magnet."
A promis ca nu va mai trimite statui.
Uite, vrea sa cumpere cel mai mare diamant din lume.
De ce n-ai plecat si tu cu el? Ar fi vrut sa te ia cu el.
Am vrut ca Charlie sa se simta bine, cu mine alaturi....
Bernstein, sunt eu haina de vreme rea?
Sunt eu un ipocrit?
Da.
Daca credeai ca eu iti voi spune ceva diferit fata de ce ti-a spus d-l Kane, te inseli.
"Cel mai mare diamant din lume."
Nu stiam ca Charlie colectioneaza diamante.
Nu o facea.
Colectioneaza ceva ce colectioneaza diamante.
Oricum nu mai strange doar statui.
"Bine ati venit acasa, d-le Kane
din partea a 467 de angajati de la New York Inquirer."
Iata ca vine!
Bine ati venit, d-le Kane.
-Stiu ca am mustata. -Arata ingrozitor.
Avem un reporter monden?
-Chiar aici, d-le Kane. -D-ra Townsend este reporterul monden.
D-ra Townsend, acesta este d-l Charles Foster Kane.
D-ra Townsend, am lipsit cam mult. Nu stiu cum se procedeaza.
Am un mic anunt monden.
As vrea sa-l tratati ca pe oricare alt...
...anunt.
D-le Kane, din partea tuturor angajatilor de la Inquirer...
D-le Bernstein, iti multumesc foarte mult, tuturor, imi....
Imi pare rau, n-am timp pentru asta acum.
La revedere.
Era foarte grabit.
Hei, fiti atenti aici.
Haideti la fereastra.
-D-le Leland! D-le Bernstein! -Da, d-ra Townsend?
Anuntul: "D-l si d-na Thomas Monroe Norton
anunta logodna fiicei lor, Emily Monroe Norton,
cu d-l Charles Foster Kane."
Ei.
Emily Monroe Norton, este nepoata presedintelui SUA.
Nepoata presedintelui?
Pana sa-si dea seama, va fi sotia presedintelui.
Lucrurile s-au schimbat, nu-i nevoie sa-ti spun.
D-ra Emily Norton nu era "Rosebud".
Nu s-a terminat bine, nu-i asa?
S-a terminat.
Apoi a fost Susie. S-a terminat si asta.
Sti, d-le Thompson, ma gandesc ca...
...acest Rosebud despre care incercati sa aflati ceva,....
Da?
...poate e ceva ce a pierdut.
D-l Kane a pierdut aproape tot ce a avut.
Ar trebui sa vorbesti cu Jed Leland.
Bineanteles, el si cu d-l Kane nu prea s-au mai inteles.
De exemplu razboiul Americano - Spaniol.
Cred ca d-l Leland avea dreptate. A fost razboiul d-lui Kane.
Realitatea este ca nu am avut pentru ce sa ne luptam.
Crezi ca daca n-ar fi fost acest razboi al d-lui Kane
canalul Panama ar fi fost al nostru?
As fi vrut sa stiu unde era d-l Leland.
Mult timp de atunci nu mi-au spus nimic despre asta.
Nici dupa moartea sa.
Daca te intereseaza unde e, sa sti ca este internat
la Huntington Memorial Hospital pe strada 180.
Serios? Nu am nimic special...
Mi-au spus ca doar...
...batranetea.
Este singura boala de care nu te astepti sa fi vindecat.
Imi amintesc totul, tinere.
Asta-i blestemul meu.
Este unul din cele mai mari blesteme pe care oamenii le indura: memoria.
I-am fost cel mai vechi prieten, si cu cat imi faceam mai multe griji pentru el, cu atat s-a purta mai urat cu mine.
Nu era brutal. Doar facea lucruri brutale.
Poate n-am fost prietenul lui, dar daca eu nu am fost, nimeni nu a fost.
Poate ca am fost ceea ce voi numiti acum un fraier.
Vroiati sa spuneti ceva de Rosebud.
Se intampla sa aveti o tigare buna?
Am un medic tanar care crede ca ar trebui sa ma las de fumat.
Nu, ma tem ca nu. Imi pare rau.
Am schimbat subiectul, nu?
Ce batran enervant am devenit.
Esti reporter si vrei sa sti ce parere am eu despre Charlie Kane.
Cred ca avea o oarecare maretie.
Dar o tinea ascunsa.
Niciodata nu lasa sa se vada nimic despre el.
Te lasa doar sa banuiesti.
Era inteligent.
Nu cred ca era cineva care sa cunoasca atatea.
Dar nu credea in nimic altceva in afara de Charlie Kane.
Nu a avut nici o alta convingere in afara de Charlie Kane.
Banuiesc ca asa a si murit.
Asta ar trebui sa fie foarte neplacut.
Bineinteles, murim fara sa avem o parere despre moarte.
Dar stim pentru ce am trait. Credem in ceva.
Sunteti sigur ca nu aveti o tigara?
-Imi pare rau, d-le Leland. -Nu face nimic.
-Ce stiti despre Rosebud? -"Rosebud"?
Ultimele lui cuvinte: "Rosebud."
Am citit in Inquirer.
Nu am crezut niciodata nimic din ce am citit in Inquirer.
Altceva?
Iti pot spune despre Emily. Am fost la o scoala de dans cu Emily.
Eram foarte gratios.
-Vorbeam despre prima d-na Kane. -Cum era?
Era ca toate fetele de la scoala de dans.
Foarte simpatica.
Dupa primele doua luni,
ea si Charlie nu se prea intalneau decat la micul dejun.
A fost un mariaj ca oricare altul.
-Esti incantatoare. -Nu e adevarat.
Ba da. Esti foarte frumoasa.
N-am mai fost niciodata la sase petreceri intr-o noapte.
-N-am mai ajuns niciodata atat de tarziu. -E o chestie de obisnuinta.
-Ce cred servitorii? -Ca ne simtim bine impreuna.
De ce trebuie sa te duci direct la ziar?
N-ar fi trebuit sa te mariti cu un ziarist, sunt mai rai dacat marinarii.
Te ador.
Charles, chiar si ziaristii mai trebuie sa doarma.
Il sun pe d-l Bernstein sa-i spun sa amane toate intalnirile pana dupa-amiaza.
Cat e ceasul?
Nu stiu. Tarziu.
E devreme.
Charles...
sti pana la cat te-am asteptat aseara
cand ai zis ca te duci la ziar doar pentru 10 minute?
Ce faci la ziar la miezul noptii?
Draga, singurul tau rival este Inquirer.
Cateodata as prefera un rival in carne si oase.
Nu pierd chiar atat de mult timp la ziar.
Nu e vorba doar de timp. Ci si de ce scrii, il ataci pe presedinte.
-Adica pe unchiul John. -Adica pe presedintele SUA.
Tot unchiul John ramane, un cap sec care
permite unei bande de escroci sa-i conduca administratia.
-Acest scandal al petrolului... -El este presedintele, nu tu.
Asta e o greseala pe care o vom corecta intr-o zi.
D-le Bernstein al tau i-a facut lui Junior o incredibila artocitate ieri.
Nu-l pot lasa la cresa.
Mr. Bernstein este in masura sa plateasca cresa copilului acum si in viitor.
Chiar trebuie?
Da.
-Zau, Charles, oamenii cred... -Ce le spun eu sa creada.
A fost indragostit vreodata de ea?
S-a casatorit din dragoste.
Dragoste.
De asta a facut totul.
De aceea a intrat in politica.
Voia ca toti alegatorii sa-l iubesca.
Tot ce si-a dorit in viata era dragostea.
Asta e povestea lui. Cum a pierdut-o.
Vezi, nu a avut cui sa i-o daruiasca.
L-a iubit pe Charlie Kane, bineinteles.
Foarte mult.
Si pe mama sa, cred ca a iubit-o totdeauna.
-Dar pe a doua nevasta? -Susan Alexander?
Sti ce zicea despre ea?
A doua zi dupa ce a cunoscut-o, mi-a povestit de ea.
Spunea ca este "o mostra a publicului American."
Ea trebuie sa fi simtit ceva pentru el.
In prima noapte, dupa cum spunea Charlie,
tot ce avea ea era o durere de dinti.
De ce razi, tanara doamna?
-Ce-i cu tine? -Ma dor dintii.
-Ce? -Durere de dintii.
Durere de dintii?
Vrei sa spui ca te dor dintii.
-Ce e distractiv in asta? -D-voastra sunteti distractiv, d-le.
-Sunteti murdar pe fata. -E noroi.
Vreti putina apa calda? Stau aproape.
Ce spui?
Ziceam ca daca vrei apa calda
ti-as putea aduce putina.
Multumesc foarte mult.
Arat mai bine acum?
-Medicamentul asta nu-i bun de nimic. -Trebuie sa uiti de durere.
Ma scuzati, dar proprietara mea vrea ca usa sa ramana deschisa
-cand am vizitatori barbati. -Bine.
Te doare, nu?
-Da. -De ce nu incerci sa mai razi de mine?
-Ce? -Tot mai sunt caraghios.
Stiu, dar nu vrei sa rad de tine.
Nu vreau nici sa te doara dintele.
Uitate la mine.
Vezi?
Ce faci?
Imi misc amandoua urechile in acelasi timp.
Asa zambeste.
Mi-au trebuit doi ani buni in cea mai buna scoala de baieti ca sa invat asta.
Tipul care m-a invatat este presedintele Venezuelei acum.
Asta e!
-E o girafa? -Nu, nu e o girafa.
-Pun pariu ca e. -Ce?
Ei bine, un elefant nu e sigur.
-Ar trebui sa fie un cocos. -Un cocos!
Sti o gramada de trucuri. Esti magician?
-Nu, nu sunt magician. -Glumesc doar.
Chiar nu sti cine sunt?
Mi-ai spus numele, d-le Kane, dar habar nu am cine sunteti.
Cred ca am auzit numele asta de o suta de ori.
Ma placi chiar daca nu sti cine sunt?
Sigur. Esti incantator.
Fara tine nu stiu ce m-as fi facut.
Ma dureau dintii, si nu cunosc multa lume.
Eu cunosc prea multa.
Cred ca amandoi suntem singuri.
Vrei sa sti ce vroiam sa fac inainte de a-mi strica cele mai bune haine de duminica?
Nu cred ca astea sunt cele mai bune haine. Probabil mai ai si altele.
Glumeam.
Eram in drum spre Western Manhattan Warehouse,
in cautarea tineretii.
Mama a murit mai demult. Lucrurile i le-au pus intr-o lada in West.
Nu au gasit un loc.
Cred ca o sa trimit dupa ele. In noaptea asta vroiam sa arunc o privire.
Un fel de calatorie sentimentala.
Conduc cateva ziare. Tu ce faci?
Eu?
-Ce varsta ziceai ca ai? -N-am zis.
Daca ai fi spus, nu te-as fi intrebat.
-Ce varsta? -Destul.
-Cat? -22 in august.
Esti matura. Cu ce te ocupi?
Lucrez la Seligman. Cant muzica aia de doi lei.
-Asta vrei sa faci? -Nu, as vrea sa fiu solista, cred.
-Mama ar fi vrut asta. -Si de ce nu ai ajuns solista?
Mama tot timpul imi vorbea despre asta, despre opera.
Imagineaza-ti.
Dar vocea mea nu e pentru asa ceva. Dar sti cum sunt mamele.
Da.
-Ai un pian? -Un pian?
Da e unul pe aici.
-Vrei sa-mi canti? -Vrei sa ma auzi cantand?
Da, as vrea.
Nu-mi spune ca durerea de dinti te deranjeaza iar.
Nu, s-a dus.
Bine.
Hai la pian.
Nu exista decat un sigur om care poate scapa politica
acestui stat de dominatia diabolica a lui Jim Gettys.
Vorbesc despre Charles Foster Kane, luptatorul liberal
prietenul muncitorilor, urmatorul guvernator al acestui stat,
cel care a intrat in aceasta campanie
cu un singur scop:
spre a face publica lipsa de onoare
si ticalosia masinariei politice a lui Boss Jim W. Gettys,
cel care coduce acum acest stat.
Nu am facut promisiuni electorale
pentru ca, pana acum cateva saptamani, nu speram ca o sa fiu ales.
Acum, am ceva mai mult decat sperante.
Iar Jim Gettys mai putine sanse.
Fiecare previziune,
fiecare sondaj arata ca voi fi ales.
Foarte bine.
Acum imi pot permite sa fac promisiuni.
Muncitorii si copii saraci
stiu ca voi depune toate eforturile pentru ei.
Oamenii obisnuiti stiu ca am sa fac tot ce-mi sta in puteri
pentru ai proteja pe cei mai putin privilegiati, pe cei putin platiti si pe cei slab hraniti.
-Mama, tata e deja guvernator? -Nu inca, Junior.
Fac promisiuni
care imi vor lua timp sa mi le tin.
Dar iata o promisiune
pe care Boss Jim Gettys stie ca am sa o tin.
Primul meu act oficial, in calitate de guvernator,
va fi sa-l insarcinez pe procurorul general sa inceapa punerea sub acuzare
si incriminarea lui Boss Jim W. Gettys.
Daca alegerile ar fi azi, ai avea 100 000 de voturi.
-Gettys nici nu poate pretinde atat. -Tati.
-Buna, fiule. -E bolnav.
Este inceputul sfarsitului lui Jim Gettys, stiu ce spun.
-Ti-a placut discursul? -Fiecare cuvant.
-Buna, Emily. -Stai asa.
-Frumos discurs, d-le Kane. -Minunat.
Ne aduci un taxi?
Am sa-l trimit pe Junior cu Oliver.
Noapte buna, tata.
Noapte buna, fiule.
De ce l-ai trimis pe Junior cu masina? Ce faci cu taxiul?
Am o intalnire la care vreau sa ma insotesti.
-Nu poate astepta? -Nu, nu poate.
Despre ce e vorba, Emily?
Poate nu e nimic de fapt. Vreau sa ma lamuresc.
-Unde mergi? -La 185 West 74th Street.
Daca vrei, poti veni cu mine.
Voi veni.
Nu credeam ca ai inclinarea asta pentru melodrama, Emily.
Poftiti d-le Kane.
Charlie.
M-a fortat sa-i trimit sotiei tale scrisoarea aia. Nu am vrut.
Spune cele mai ingrozitoare....
D-na Kane.
Nu cred ca ne va prezenta cineva.
Eu sunt Jim Gettys.
Da?
Eu am facut-o pe d-ra Alexander sa va trimita biletul acela, d-na Kane.
Nu a vrut la inceput. Dar a facut-o.
Charlie, lucrurile pe care mi le-a spus.... Intentiona sa...
Nu vreau sa astept pana voi fi ales. Am sa-ti rup gatul.
Poate ca ai s-o faci, poate ca nu.
Asta explica aceasta nota:
"Serioase consecinte pentru d-l Kane, pentru d-voastra si pentru fiul d-voastra."
-Vroia sa o faca sa vina aici... -Ce inseamna asta?
Eu sunt Susan Alexander. Stiu ce gandesti...
-Ce inseamna biletul asta, d-ra Alexander? -Ea nu stie.
A trimis-o pentru ca asa i-am spus eu.
-Emily, acest gentelman... -Nu sunt un gentleman.
Sotul d-voastra incearca sa glumeasca pe seama mea, spunandu-mi asa.
Nici macar nu stiu ce insemna sa fi un gentleman.
Vedeti, ideea mea de gentleman....
Daca as fi avut un ziar si nu mi-ar fi placut lucrurile pe care le face cineva,
un politician, as fi luptat cu el prin orice mijloace.
Nu l-as fi aratat in poze incriminatoare
pentru ca familia lui sa-l vada.
-Esti un ticalos si un... -Acum vorbim despre ce esti tu.
Eu ma lupt pentru viata mea, nu numai cea de politician.
-Zicea ca doar tu... -Asta am spus.
Ii dau o sansa. Mai mult decat mi-a dat el mie.
Daca pana maine nu decide ca este prea obosit pentru a continua inca un an
luni dimineata, toate ziarele din acest stat, exceptandu-l pe al lui, vor publica povestea asta.
Ce poveste?
-Povestea despre el si d-ra Alexander. -Nu-i nici o poveste!
Taci.
Am probe care nu vor arata bine pe prima pagina.
Vrei sa le vezi?
Mai bine s-ar retrage fara ca povestea sa fie publicata.
Nu ca mi-ar pasa de mine, dar imi va fi mai bine asa.
Si tie iti va fi mai bine, d-na Kane.
Dar eu?
Charlie spunea ca numele meu nu va fi tarat in noroi. Oriunde am fost...
Nu poti lua decat o decizie, Charles.
As spune ca a fost facuta pentru tine.
Vrei sa spui ca alegatorii...
Nu ma intereseaza alegatorii acum.
Fiul meu ma intereseaza.
-Charlie, daca publica povestea asta... -Nu o vor face.
Noapte buna, d-le Gettys.
Vii, Charles?
Nu.
Raman aici.
Pot lupta cu asta singur.
Daca nu asculti de ratiune, poate fi prea tarziu.
Prea tarziu? Pentru ce?
Pentru tine si pentru hotul asta
sa-mi luati dragostea oamenilor?
Ai alte lucruri de facut. Baietelul tau.
Nu vrei sa citeasca despre asta in ziare.
E o singura persoana in lume care decide ce sa fac. Si asta sunt eu.
Ai decis deja, Charles, acum catva timp .
Cred ca faci o mare greseala.
-N-am nimic sa-ti spun. -Esti ca si...
Pleaca. Daca vrei sa ma vezi, spune-i paznicului sa-mi scrie o scrisoare.
Daca ai fi fost altcineva, ti-as fi spus ca ceea ce ti se intampla este o lectie pentru tine.
Dar tu ai nevoie de mai mult decat de o lectie.
-Si vei primi mai multe. -Nu-ti face griji pentru mine, Gettys.
Nu-ti face griji pentru mine!
Eu sunt Charles Foster Kane!
Nu sunt un politician ticalos
care incearca sa scape de consecintele faradelegilor sale!
Gettys! Te voi trimite la Sing Sing.
Sing Sing, Gettys.
-Aveti masina, d-na Kane? -Da, multumesc.
-Noapte buna. -Noapte buna.
Ziarul. Editie speciala.
-Ziarul? -Nu, multumesc.
Cu o majoritate de un milion
...si fara nici o veste de la parohii...
ma tem ca nu avem alta sansa.
Asta?
Asta.
Inca o data noapte buna.
-Pot face ceva... -Nu, multumesc, d-le Bernstein.
Mai bine va duceti acasa si va culcati.
Si tu la fel.
Noapte buna, d-le Kane.
-Buna, Jedediah. -Sunt beat.
Daca te-ai imbatat ca sa-mi vorbesti
de d-ra Alexander, nu te deranja.
Nu ma intereseaza.
Mi-am batut joc de ideea sacra de reforma, nu-i asa?
Bine.
Daca asta e cale pe care o vor, oamenii asa au ales.
E evident ca oamenii il prefera pe Jim Gettys, nu pe mine.
Vorbesti despre oameni ca si cum ti-ar apartine.
Ca si cum ar fi ai tai. Doamne.
Dupa cate imi amintesc, vorbeai despre drepturile lor,
despre a le da libertati
ca o recompensa pentru serviciile pe care le-au facut.
-Jed. -Iti aduci aminte de muncitori?
M-am imbatat si eu, Jedediah...
dar asta nu duce la nimic bun.
Nu. Decat ca tu nu te-ai imbatat.
Ai scris o gramada despre muncitori...
Du-te acasa.
S-au transformat in ceva numit "organizatie muncitoreasca."
Nu ti-a placut cand ti-ai dat seama ca asta inseamna ca muncitorii
asteapta sa primeasca ceva la care au dreptul, nu un dar din partea ta.
Cand pretiosii tai lipsiti de privilegii se vor organiza...
O, Doamne!
Isi vor dori ceva mai important decat ce le oferi tu,
si atunci nu stiu ce vei face.
Vei pleca pe o insula pustie si vei domni peste maimute.
Nu mi-as face prea multe griji.
Vor fi probabil cateva care imi vor spune cand gresesc.
S-ar putea sa nu fi mereu asa norocos.
Nu esti prea beat.
Beat, cui ii pasa?
Nu-ti pasa de nimeni in afara de tine.
Ai convins oamenii ca-i iubesti atat de mult, incat au crezut ca se cuvine sa te iubesca si ei.
Numai ca doreai sa te iubeasca in felul tau.
Dupa propriile tale reguli.
-Lasa-ma sa lucrez la ziarul din Chicago. -Ce?
Spuneai ca ai nevoie de un "crimit" critic dramatic acolo.
Eu sunt ala.
Vreau sa plec la Chicago.
Esti prea important aici.
-Nu mai am ce face aici. -Bine, poti pleca la Chicago.
Multumesc.
Ar fi mai bine sa ma imbat.
Te avertizez, Jedediah, n-o sa-ti placa Chicago.
Vantul bate dinspre lac, si probabil n-ai auzit de Lobster Newburg.
Sambata viitoare ar fi bine?
-Oricand zici. -Multumesc.
Un toast pentru felul meu de dragoste. Acesta este modul in care toti o stiu:
Propriu.
D-le Kane, sunt de la Inquirer.
-Ce-i asta, tinere? -Ati terminat-o cu politica?
Daca am terminat cu politica? As spune invers.
Vom deveni staruri ale operei.
Veti canta la Metropolitan?
Sigur.
Charlie a zis ca daca nu, imi va construi una.
Nu va fi necesar.
Nu, nu, nu!
La locuri, va rog!
D-l Leland este criticul dramatic?
-Si acopera si ultimile stiri. -Si mondene.
Dar despre critica muzicala?
Este gata.
D-l Mowan a scris o recenzia imensa.
-Entuziasta? -Da, domnule.
D-l Kane. Ce surpriza.
Avem doua fotografii.
Recenzia muzicala pe prima pagina?
Dar mai trebuie sa soseasca una. Cea dramatica.
Recenzia criticului dramatic.
-D-le Bernstein, asta-i d-l. Leland, nu-i asa? -Da, o asteptam.
-Unde e? -Acolo, d-le Kane.
D-le Kane.
D-l Leland si d-l Kane
nu si-au mai vorbit de ani.
-Nu crezi ca... -Nu-i nimic de crezut.
Scuzati-ma.
Inchide usa.
Nu s-a mai imbatat pana acum.
Niciodata. N-am mai auzit.
Ce zice?
In notita, ce a scris?
"D-ra Susan Alexander, o draguta, dar fara speranta amatoare,
a deschis aseara stagiunea la noua Opera din Chicago
interpretand..."
Inca nu-i pot pronunta numele.
"Modul ei de a canta a fost foarte slab.
Iar in ce priveste interpretarea, este imposibil sa..."
Continua.
Atat a scris.
Iar in ce priveste interpretarea, este imposibil sa spui altceva decat ca,
in opinia criticului, a fost mai mult decat umila.
-In opinia criticului. -Nu scrie asta.
Nu, nu scrie, d-le Bernstein, dictez eu.
-D-le Kane, eu... -Adu-mi o masina de scris.
Am sa termin recenzia d-lui Leland.
Buna, Bernstein.
-Buna. -Buna, d-le Leland.
Unde e notita mea, Bernstein? Trebuie sa o termin.
-O termina d-l Kane. -Charlie?
Charlie?
Cred ca o repara.
N-ar fi trebuit sa fiu asa direct.
D-l Kane o continua asa cum ai inceput-o.
Scrie o nota proasta asa cum ai dorit.
Cred ca o vei vedea.
Buna, Jedediah.
Buna, Charlie.
Nu stiam ca vorbim impreuna.
Bineinteles ca vorbim, Jedediah.
Esti concediat.
Toata lumea stie acea poveste, d-le Leland, dar de ce a facut-o?
-Cum poate un om sa scrie o nota proasta... -Nu-l cunosti pe Charlie.
Credea ca daca va termina nota imi va arata ca este un om de onoare.
Mereu incerca sa dovedeasca ceva.
Toata poveste cu Suzie care trebuia sa devina o solista de opera.
A fost pentru ca vroia sa dovedesca ceva.
Sti care au fost titlurile din ziare a doua zi dupa alegerile?
"Kane a fost surprins in cuibusorul de nebunii cu o "solista"."
Vroia sa elimine ghilimelele de la solista.
Hei, sora!
Acum cinci ani mi-a scris din locul ala din sud.
Cum ii zice, Shangri-la? EI Dorado? Sloppy Joe's? Cum se cheama?
Da, Xanadu, stiam
Te-am pacalit, nu?
Nici macar nu i-am raspuns la scrisoare.
Poate ca ar fi trebuit sa o fac.
Cred se simtea destul de singur, acolo, in acel coloseum, toti acei ani.
Nu l-a mai terminat dupa ce ea l-a parasit. Nu l-a terminat niciodata.
Nu a terminat nimic, cu exceptia notei mele.
-A construit totul pentru ea. -Asta trebuie sa insemne dragoste, nu?
Nu stiu.
A fost asa dezamagit de lume incat si-a construit propria monarhie.
Era ceva mai mare decat cladirea operei.
-Sora. -Da, d-le Leland.
Vin.
-Poti face ceva pentru mine? -Sigur.
Treci pe la magazin si adu-mi, cateva tigari bune.
-Cu placere. -Multumesc.
Una e deajuns.
Cand eram tanar, credeam ca asistentele sunt dragute.
Si acum sunt la fel.
-Am sa va iau de brat. -Bine.
-Sa nu uiti de tigari? -N-am s-o fac.
Impacheteaza-le ca pe pasta de dinti, altfel le vor opri ei.
Sti ca doctorul ala tanar despre care ti-am vorbit,
are el o idee, vrea sa ma tina in viata.
Mai bine ati vorbi. Orice va vine in minte
despre d-voastra sau despre d-l Kane.
Nu vrei sa ma auzi spunand orice imi vine in minte despre mine sau Charlie Kane.
Sti, poate ca nu ar fi trebuit sa-i cant lui Charlie atunci cand l-am intalnit.
Dar am cantat destul dupa aceea.
Am cantat pentru un profesor platit cu 100 $ pe ora.
-Cu ce v-ati ales?
Nu m-am ales cu nimic decat cu lectii.
S-a insurat cu tine, nu?
Nu a spus nimic de casatorie
pana cand a scris in ziare despre noi
si a pierdut alegerile, si femeia aceea a divortat de el.
Il interesa vocea mea.
De ce a construit Opera aceea?
Eu nu am vrut. N-am vrut nimic. A fost ideea lui.
Totul a fost ideea lui
cu exceptia despartirii.
"Nu uita"
Nu te enerva.
Te rog. Sa incercam din nou.
Uitat-te la mine, d-na Kane..
"Lasa vocea sa-ti iasa, sa loveasca valul palatin
"Diafragma"
Esti in afara masurii.
Unii oameni pot canta. Altii nu.
Imposibil.
Datoria dumitale nu este sa-ti dai cu parerea despre talentele d-nei Kane.
Trebuie sa o inveti sa cante, Signor Matiste. Nimic mai mult.
te rog continua.
-Dar, d-le Kane. -Te rog.
Ma voi face de ras in lumea muzicala. Oamenii vor spune...
Te intereseaza ce vor spune oamenii?
Am sa te luminez eu. Sunt o autoritate in ce spun oamenii.
Ziarele de exemplu.
Conduc multe ziare, de aici pana la San Francisco.
E in regula, draga.
Signor Matiste va asculta de ratiune.
-Cum te pot convinge? -Nu poti.
Bine, continua.
Nu, nu, nu.
Mi se pare ingrozitor.
Nu-mi spune ca e prietenul tau.
Un prieten nu scrie asa ceva.
Ma asteptam ca ziarele sa rada de mine.
Dar si ca Inquirer sa faca asta, sa-mi distruga debutul.
Haide.
Prieten. Eu nu cunosc asa prieteni,
dar eu nu sunt de conditia ta.
Si nu am fost la scoli inalte.
Gata, Susan.
De la d-l Leland, domnule.
A vrut sa o primiti personal.
E ceva de la el?
Charlie!
Cat despre tine, ar trebui sa te controlezi la cap.
Sa-i trimiti o scrisoare in care sa-i spui ca e concediat,
si sa-i dai un cec de 25 000 $.
Ce concediere e asta?
Nu i-ai dat un cec de 25 000 $, nu-i asa?
Ba da.
I-am trimis un cec de 25 000 $.
Ce-i aia?
Declaratia de principii.
Ce?
Ce-i aia?
O antichitate.
Esti tare haios, nu?
Iti spun eu ceva despre care nu glumesc, cantatul.
Am terminat.
Nu mi-am dorit niciodata sa o fac.
Vei continua sa canti, Susan.
Nu-mi propun sa devin ridicol.
Nu-ti propui sa devii ridicol?!
Dar eu? Eu trebuie sa cant.
Eu sunt cea care o incaseaza.
De ce nu ma lasi in pace?
Am motivele mele, Susan.
Nu le poti intelege.
N-am sa-ti mai spun inca o data.
Vei continua sa canti.
Adu-l pe dr. Corey.
Susan.
Va fi bine intr-o zi, doua, d-le Kane.
Nu-mi pot da seama cum d-na Kane a putut face asa o greseala prosteasca.
Sedativul dat de dr. Wagner era intr-o sticla mare.
Efortul pregatirii noii opere a obosit-o, facand-o confuza.
Da, sigur asta a fost.
Pot sa raman cu ea, da?
Da, sigur. As vrea sa ramana si asistenta.
Noapte buna, d-le Kane.
Charlie.
N-am putut sa te fac sa intelegi cum m-am simtit, Charlie.
Dar nu mai pot canta.
Nu sti ce inseamna ca toti oamenii aia....
Ca publicul nu te doreste.
Din acest motiv trebuie sa te lupti cu ei.
Bine.
Nu va mai trebui sa te lupti cu ei.
E pierderea lor.
Ce faci?
Puzzle-uri?
Charlie, cat e ceasul?
11:30
In New York?
Cat e ceasul in New York?
-11 :30. -Noaptea?
Bulldog-ul a inceput sa imprime.
Ei bine, ura pentru Bulldog.
Hei, 11:30. Spectacolele abia incep.
Oamenii pleaca spre cluburile de noapte si restaurante.
Bineinteles, noi suntem diferiti pentru ca noi traim intr-un palat.
Tot timpul ai spus ca ti-ar placea sa locuiesti intr-un palat.
Ai putea sa innebunesti aici.
Nimeni cu cine sa vorbesti, cu cine sa te distrezi.
49 000 acri de nimic altceva decat peisaje si statui.
Sunt singura.
Pana ieri, erau nu mai putin de 50 de prieteni de-ai tai.
Cred ca daca te uiti in aripa de vest
mai gasesti inca o duzina din ei.
Faci glume din orice.
Charlie, vreau sa merg la New York. M-am saturat sa fiu gazda.
Vreau sa ma distrez. Te rog, Charlie.
Charlie, te rog.
Aici e casa noastra, Susan.
Nu vreau sa vad New York-ul.
Ce faci?
Un lucru nu am sa-l inteleg:
Cum sti daca nu ai mai facut-o?
Are mai mult sens decat sa colectionezi statui.
S-ar putea sa ai dreptate.
Uneori imi doresc...
...dar este un obicei.
Nu-i un obicei, fac asta pentru ca-mi place.
Credeam ca putem merge la un picnic maine.
Invita-i pe toti sa isi petreaca noaptea la Everglades.
Invita-i pe toti. Comanda orice crezi, o sa dormim in corturi.
Cine vrea sa doarma in cort cand au propriile camere,
cu baie, in care stiu unde se afla totul?
Credeam ca putem merge la un picnic maine.
Nu-mi oferi nimic din ce ma intereseaza.
"Nu poate fi dragostea.
Nu e dragoste adevarata.
Stiu ca am zburat
ca un fluture in jurul lampii.
Si ca in final am pierdut.
in toti acesti ani
Inima-mi plangea
Ma intreb ce poate fi."
Sigur, mi-ai dat multe, dar nu insemnau nimic pentru tine.
Esti intr-un cort, draga, nu esti acasa.
Te aud foarte bine si daca vorbesti normal.
Care este diferenta dintre a-mi da mie o bratara de aur si a da cuiva 100 000 $
pentru o statuie sparta la care nici nu te uiti?
Sunt bani. Nu inseamna nimic.
Nu mi-ai dat nimic ce-ti apartine de care sa-ti pese.
Vreau sa incetezi.
N-am sa ma opresc.
Nu mi-ai dat niciodata nimic.
Ai incercat doar sa ma cumperi.
"Nu poate fi dragoste"
Tot ce am facut, am facut pentru ca te iubesc.
Tu nu ma iubesti.
Vrei doar ca eu sa te iubesc.
Sigur. "Eu sunt Charles Foster Kane.
Orice vrei, doar spune si va fi al tau.
Dar va trebui sa ma iubesti."
Nu-mi spune ca-ti pare rau.
Nu imi pare rau.
D-le Kane?
D-na Kane ar vrea sa va vada, domnule.
Marie i-a facut bagajele de azi dimineata.
Spune-i lui Arnold ca sunt gata, Marie. Poate sa-mi duca bagajele.
Da, doamna.
Ai inebunit?
Nu crezi ca oaspetii nostrii, toti vor afla de asta?
Ca-ti faci bagajele, ca trimiti dupa masina...
Si ca te parasesc?
Da, vor auzi.
N-am sa le spun la revedere, doar tie.
Dar n-am crezut niciodata ca oamenii n-ar fi stiut.
N-am sa te las sa pleci.
La revedere, Charlie.
Susan.
Te rog, nu pleca.
Te rog, Susan.
De acum incolo totul va fi asa cum vrei tu sa fie.
Nu asa cum am crezut eu ca vrei, ci...
...cum vrei tu.
Nu trebuie sa pleci.
Nu-mi poti face asta.
Inteleg.
Vezi, e vorba despre tine.
Nu e vorba de mine.
Nu-ti pasa ce inseamna asta pentru mine.
Nu-ti pot face asta?
O, ba da. Pot.
In caz ca n-ai auzit, am pierdut toti banii si au fost o gramada.
Acesti ultimi 10 ani au fost grei pentru multi.
A, nu au fost duri cu mine. Am pierdut doar toti banii.
-Pleci din Xanadu? -Luni, cu baietii de la birou.
D-l Rawlston vrea sa fotografiem totul.
Conducem o magazin de arta.
Daca esti destept, ia legatura cu Raymond. E majordomul.
Ai putea afla multe de la el.
Stie unde au fost ingropati toti.
Stii, ca si alti, imi pare rau pentru d-l Kane.
Crezi ca mie nu mi-a parut rau?
Ca sa vezi, s-a facut deja dimineata.
Vino odata si povesteste-mi povestea vietii tale.
Rosebud?
Iti spun eu despre Rosebud.
Cat de mult conteaza pentru tine?
1 000 $?
Ei bine, iti spun eu, d-le Thompson.
-Se purta ciudat cateodata, stii? -Nu, nu stiu.
Da, facea lucruri ciudate cateodata.
Am lucrat pentru el 11 ani
conducand locul asta. Se presupune ca stiu ce vorbesc.
-Rosebud. -Da.
Dupa cum iti spuneam, batranul se purta ciudat cateodata,
-dar eu stiam cum sa-l iau... -Avea nevoie de multe?
Dar eu stiam cum sa ma descurc cu el.
Ca atunci cand l-a parasit sotia.
Rosebud.
Vezi.
Asta sti tu despre Rosebud?
L-am mai auzit zicand asta si alta data.
A zis doar:
"Rosebud."
Apoi a lasat sa cada balonul de sticla, care s-a spart pe podea.
N-a mai spus nimic apoi si am stiut ca a murit.
Spunea o gramada de lucruri care nu insemnau nimic.
Un tip sentimental, nu?
-Da si nu. -Asta nu face 1 000 $.
Imi mai poti pune intrebari daca vrei.
Plecam la noapte.
Aveti tot timpul.
Trenul opreste la macaz, dar nu asteapta prea mult.
Imi amintesc cand astepta si toata ziua
daca d-l Kane asa dorea.
Mai bine plec.
-Putem veni si noi? -Da, grabiti-va. Noi plecam.
Cat crezi ca valoreaza toate astea, d-le Thompson?
Milioane.
Daca le vrea cineva.
Macar le-a adus in America.
-Ce-i asta? -Alta Venus.
25 000 $.
O gramada de bani pentru un manechin fara cap.
Bancile n-au noroc?
-Au curatat tot. -Nu a aruncat nimic niciodata.
"Bun venit, d-le Kane, din partea a 467 de angajati ai New York Inquirer."
"O soba proprietate a d-nei Mary Kane, Little Salem, Colorado. Valoare: 2 $."
-Hei, uita-te la puzzle-ul asta. -Avem o gramada.
Un templu birmanez si trei tavane spaniole pe hol.
O parte dintr-un castel scotian
care trebuie despachetat.
Pune-le pe toate la un loc:
Palatele si picturile, si jucariile, totul.
Si ce sa scriem?
-Charles Foster Kane? -Sau Rosebud.
-Ce zici de asta, Jerry? -Ce-i Rosebud?
Asta a spus inainte sa moara.
Ai aflat ce inseamna?
-Nu, nu am aflat. -Ce ai aflat despre el?
Nu mult.
Mai bine incepem.
Ce ai facut tot timpul asta?
Am facut puzzle-uri.
Daca fi ai aflat ce insemna Rosebud, pun pariu ca asta ar fi explicat totul.
Nu, nu cred.
Nu.
A fost un om care a avut tot ce si-a dorit, dar le-a pierdut.
Poate Rosebud era ceva ce nu a putut avea sau ceva ce a pierdut.
Nu explica nimic.
Nu cred ca este vreun cuvant care poate explica o viata de om.
Nu. Cred ca Rosebud este doar o piesa dintr-un puzzle.
Piesa lipsa.
Ei, la revedere tuturor.
O sa pierdem trenul.
Aruncati toate gunoaiele.
Poate ca sunt ceea ce numiti voi acum fraier.
Totul a fost ideea lui...
...cu exceptia despartirii.
Am impachetat totul.
Le-am impachetat de o saptamana.
Cateodata prefer un rival in carne si oase.
Ai nevoie de mai mult decat de o lectie.
Si vei primi mai mult de una.
Cine sa fie ocupat, eu?
Sunt presedintele consiliului. Am tot timpul.
Ce vrei sa sti?
Ei bine, dle Bernstein, ne-am gandit ca poate daca am sti ce insemnau ultimele sale cuvinte....
Era un tip sentimental, nu-i asa?
Da si nu.
"Cred ca ar fi distractiv sa conduc un ziar."